Costa Blanca
De Viquipèdia
![Vista del Penyal d'Ifac, un dels símbols de la Costa Blanca](../../../../images/shared/thumb/b/b2/Sonnenaufgang_penon_de_ifach.jpg/400px-Sonnenaufgang_penon_de_ifach.jpg)
La Costa Blanca és el nom turístic donat a la costa del Mediterrani situada en la província d'Alacant (País Valencià), que comprén des del municipi de Dénia fins al de Pilar de la Foradada. Està constituida per 244 km. de platges mediterrànies, cales i penya-segats. És també la marca comercial del consorci de turisme de la província, i en aquest sentit pot fer referència inclús als pobles d'interior.
Taula de continguts |
[edita] Poblacions
Les poblacions situades a la Costa Blanca o que tenen un terme costaner són:
- Marina Alta: Dénia, Xàbia, terme d'El Poble Nou de Benitatxell, terme de Teulada, terme de Benissa, Calp.
- Marina Baixa: Altea, terme de L'Alfàs del Pi, terme de Finestret, Benidorm, la Vila Joiosa.
- Alacantí: el Campello, Alacant.
- Baix Vinalopó:terme d'Elx, Santa Pola.
- Baix Segura: terme d'Oriola, Torrevella, Guardamar del Segura, Pilar de la Foradada.
[edita] Transport
El transport de la costa està articulat per dues vies. La primera, l'autopista AP-7, és una via ràpida de peatge d'alt ús que enllaça València i Alacant amb les poblacions de la Marina, en especial Benidorm. Aquesta autopista rep el codi europeu d'E-15 i comunica la costa amb França i el Regne Unit. Al costat d'açò, la carretera nacional N-332 fa un recorregut paral.lel al de l'AP-7. A partir d'Alacant, l'AP-7 es converteix en l'autovia A-7 i es dirigeix a Elx, Múrcia i Andalusia. La N-332 mentrestant, continua per la costa fins a Pilar de la Foradada.
La segona via de transport és el Trenet de la Marina, una línia de ferrocarril històrica que recorre la costa d'Alacant a Dénia i a l'actualitat s'esplota com a tramvia de llarg recorregut. Les altres línies de tren recorren l'interior, per la vall del Vinalopó i la Foia d'Elx.
Cal esmentar també l'aeroport de l'Altet, a Torre del Pla, que és l'entrada principal pels milions de turistes que visiten de fora de l'Estat espanyol.
[edita] Platges
La Costa Blanca ostenta 78 platges i cales, 54 de les quals són guardonades amb banderes blaves.
[edita] Festes
Com la resta del País Valencià, la Costa Blanca ostenta moltes festes, especialment durant els mesos d'estiu. Algunes d'aquestes són de gran renom i s'hi destaca sobretot el Misteri d'Elx, que és guardonat com a Patrimoni de la Humanitat. Cal parlar també dels Moros i Cristians de la Vila Joiosa i El Verger, el primer del qual és únic en què l'arribada dels "moros" es fa des de la mar, nadant des de les barques fins a la costa. D'altres festes com les Fogueres d'Alacant, els Bous al Carrer de la Marina i els Bous a la Mar de Dénia són exemples típics de les festes valencianes. Les Falles, encara que més conegudes a València, també se celebren a Benidorm i Dénia.
És al 21 de juny, la Nit de Sant Joan, com arreu del mediterrani, que la Costa Blanca s'encén tot d'una en una línia de fogueres contínues de més de dos-cents quilòmetres.
[edita] Turisme i immigració
La Costa Blanca és una de les més visitades per gent de fora de l'estat. Els estats d'origen són: Regne Unit (vora 4.500.000), Alemanya (700.000), Holanda (370.000), i Noruega (270.000).[1]. Hi estiueja una gran quantitat de francesos (si bé representen una minoria dels vols, perquè la majoria venen en cotxe). Cada any, l'aeroport d'Alacant factura unes nou milions (9.106.445 el 2007) d'arribades, dos dels quals de l'Estat espanyol[2].
La qualitat de vida, estabilitat política i el bon clima no només atrau als turistes a l'estiu. S'ha esdevingut, junt amb d'altres costes com la del Sol un centre del que s'anomena "turisme residencial", és a dir, immigració inter-europea. Hi ha colònies importants d'anglesos (109.429 al padró de la província fins el 2007), alemanys (33.462 al padró) i d'altres pobles del nord d'Europa[3] a tota la costa, arribant a igualar o superar la població auctòctona a alguns municipis.[4] [5] Pobles com Sant Fulgenci, Rojals,[6] Calp,[7] [8] Xàbia,[9] i Teulada[10] [11] tenen índexs d'immigració iguals o superiors al 50%. De manera més moderada, gent de Madrid i d'altres indrets del centre de la península s'hi han comprat habitatges de segona residència. Aquesta mena d'"immigració de rics" ha dut riquesa a la costa però també una situació social i cultural complicada que, afegida a la immigració dels 1960 i 1970 des d'Andalusia i l'actual des de Marroc i Llatinoamèrica, pot generar-hi rebuig o recels.
Moltes vegades, aquesta població nova s'assenta fora del poble, en casetes o xalets, i així viuen a part de la resta del poble. L'idioma i la cultura fa que la integració d'aquest grup (que es caracteritza per la seua avançada edat i no sempre hi viuen tot l'any) siga difícil. Els mètodes tradicionals d'integració (l'escola, el treball, l'associacionisme) a sovint no arriben a aquesta gent. Encara que ciutadans de la Unió Europea poden votar al nivell municipal[12], només un 32,5% s'han registrat al cens (62.264). És a dir representen 12% del padró però tan sols 5% del cens electoral.[13]. La població britànica vivint a fora del Regne Unit és molt elevada, i constitueix la major colònia estrangera a la Costa Blanca. Es coneixen com a "ex-pats" (o "ex-patriots") que vol dir "fora del país", i han establert una xarxa d'ens culturals propis incloent-hi ràdios (Coast FM), periòdics i associacions pròpies (llista completa). Caldria esmentar el grup d'acció Abusos Urbanísticos No que aplega els estrangers residents afectats per la construcció il.legal (vegeu economia) i té seu a Benissa.
Tanmateix, amb el temps almenys una part d'ells sí s'hi han integrat i inclús s'han presentat a eleccions municipals. Hi ha càrrecs electes estrangers a uns quants municipis, destacant-hi na Linda Mª Townsend a Calp,[14] na Doris Courcelles i n'Amanda Vanessa Dean de Xàbia,[15] i en Jurgen Buschmann, na Chantal Giron i na Sylvia Tatnell a Teulada[16].
Convendria destacar l'escolarització dels fills dels "ex-pats", si en tenen, que representa una voluntat de la segona generació de fer de la costa la seua casa i integrar-s'hi.
[edita] Economia
La major part dels municipis de la costa s'alimenten del turisme i es dediquen al serveis relacionats. Només les ciutats més grans despunten una tendència industrial, com és el cas d'Alacant i Elx. Aquesta indústria és portuari en el primer cas i dels mobles en el segon.
El gran motor de l'economia als darrers anys ha sigut la construcció i serveis de manutenció (electricistes, fontaners, jardiners). És així que podem trobar a municipis de només cinc mil habitants sis magatzems de materials de construcció (com és el cas d'Ondara). Aquesta onada de construcció s'emmarca dins d'una tendència més general de l'economia espanyola, i a l'igual de llocs com Andratx o Marbella, la Costa Blanca destaca una sèrie d'escàndols urbanístics, que consisteixen principalment de dues il.legalitats bastant esteses: concedir llicències de construir a canvi de soborns (com és presumtament el cas a Oriola, on trobem més de vuit mil habitatges il.legals i 600 expedients sancionadors)[17] i construir-ne a zones protegides (com és el cas de Catral, que tingué les competències d'urbanisme retirades per la mateixa Generalitat al 2006 i el Marjal de Pego-Oliva, on l'alcalde ha acabat a la presó amb una sentència de 3 anys per delicte ecològic).[18] D'altres municipis on l'urbanisme és o ha sigut subjecte d'un cas judicial són Alacant, Elx, Torrevella, Albatera, Dolors i Sant Miquel de les Salines (vegeu article de El Mundo (castellà)).
Alguns pobles han passat a ser ciutats amb l'ajuda del creixement frenètic que ha suposat el turisme residencial i estacional, amb Benidorm com el millor exemple, que passà dels 2.726 habitants al 1950 als 67.627 al 2006 (vegeu Benidorm).
[edita] Principals accidents geogràfics
- El massís del Montgó
- El Cap de la Nau
- El Penyal d'Ifac
- La Serra Gelada
- L'illa de Nova Tabarca
- Les Llacunes de Torrevella
[edita] Destinacions turístiques
Malgrat que gairebé tots els municipis de la costa són turístics i essencialment abocats als serveis, hi ha uns quants llocs d'un reclam turístic especial, i que reben milions de visites cada any:
- Les ciutats de vacances de Benidorm i Torrevella
- Parc d'atraccions Terra Mítica
- Pobles de Guadalest i d'Altea la Vella
- Les platges de Dénia i de Xàbia
- La vila vella d'Altea
- El Penyal d'Ifac
- l'Illa de Nova Tabarca
- A l'interior, els Moros i Cristians a Alcoi
[edita] Fotografies
Castell de Dénia |
El Montgó |
Cap de sant Antoni (Xàbia) |
El port de Dénia |
Platja de Calp |
|||
Torre de Tamarit, Santa Pola |
|||
l'Illa de Nova Tabarca |
[edita] Enllaços externs
- Web de turisme de la Costa Blanca
- Plana de la diputació d'Alacant
- Pàgina d'informació sobre la Costa Blanca(castellà)
- Plana no-oficial sobre afers de la Costa Blanca (castellà)
[edita] Referències
- ↑ Font:[1]
- ↑ Font:[2]
- ↑ Font:[3]
- ↑ "Els estrangers censats superen ja la població auctòctona a 15 municipis..." Font:[4]
- ↑ "Nou municipis de la Comunitat (tots a Alacant [província]) són ja més els residents de la UE que els valencians o espanyols de naixement: Sant Fulgenci, Llíber, Rojals, Benitatxell, Algorfa, Alcalí, Benijòfar, Sant Miquel de Salines i Teulada" Font:[5]
- ↑ "El 73,9% de les persones censades a Sant Fulgenci és extrangera...[darrere és] Rojals amb un 69,4%" Font:[6]
- ↑ "A Calp, els residents europeus són majoria" Font:[7]
- ↑ "A Calp ronda el 59,7%."Font:"A Xàbia (...) la proporció de forasters oscil.la entre el 50,3% i el 57,4%"[8]
- ↑ Font:[9]
- ↑ "A Teulada el 50% del cens són europeus."Font:[10]
- ↑ "A Teulada, un 61,9%." Font:[11]
- ↑ Font:[12]
- ↑ Font:[13]
- ↑ Font:[14]
- ↑ Font:[15]
- ↑ Font:[16]
- ↑ Font:[17]
- ↑ Font:[18]