Josep Maria de Porcioles i Colomer
De Viquipèdia
Josep Maria de Porcioles i Colomer (Amer, 15 de juliol de 1904 - Vilassar de Dalt, 3 de setembre de 1993) fou l'alcalde de Barcelona que més temps ocupà aquest càrrec durant el règim franquista.
Jurista, notari i polític. Es doctorà en Dret a Barcelona. En la seva joventut fou simpatitzant de la Lliga Catalana. El juliol del 1936 abandonà Espanya i no retornà fins després de la Guerra. Durant el règim franquista fou director general de registres i del notariat i després president de la Diputació de Lleida. Fou jutge d'apel·lacions d'Andorra. El 1957 fou designat alcalde de Barcelona, càrrec que no abandonaria fins el 1973. Va aconseguir una carta municipal (1960) i demanà inversions estatals per tal d'evitar l'escanyament i el col·lapse del sistema urbà. L'Administració municipal de Porcioles fou en general poc coherent des d'un punt de vista pressupostari i polític.
El seu mandant es caracteritzà per un desenvolupament urbà descontrolat i per una notable projecció de la ciutat com a seu de fires i congressos, però també per una escassa sensibilitat cap als problemes reals dels barcelonins. L'increment de les protestes ciutadanes i dels moviments veïnals als barris, especialment actius a partir de 1968, n'aconsellaren la destitució, el 1973. El 1983 li fou concedida la medalla d'or de la ciutat de Barcelona.
Entre els seus èxits ell mateix s'atribuïa la influència que havia tingut en aconseguir que s'aprovés la compilació del dret civil català el 1960.
El seu fill, Juan Porcioles, és el propietari de "Bodegas Costers del Sió", que es troben al terme de Balaguer.
Precedit per: Antoni Maria Simarro i Puig |
Alcalde de Barcelona![]() 1957–- 1973 |
Succeït per: Enric Massó i Vázquez |
Precedit per: Conrado Cortada Barri |
President de la Diputació de Lleida![]() 1940–- 1943 |
Succeït per: Adolfo Serra Castells |
[edita] Enllaços externs
|
---|
![]() |