Antoni Maria Simarro i Puig
De Viquipèdia
Antoni Maria Simarro i Puig (Barcelona 1896 - 1969) fou un polític i advocat català. Durant la guerra civil espanyola fou membre del cos jurídic militar i s'afilià a Falange Española. En acabar la guerra fou nomenat tinent d'alcalde de la primera gestora provisional de Barcelona i substituí el baró de Milà com a president de la Diputació de Barcelona (1939-1943), degà del Col·legi d'Advocats de Barcelona (1943-1951) i alcalde de Barcelona de 1951 a 1957 mercè la seva amistat amb el Ministre de Governació, Blas Pérez González, de qui havia estat passant.
Durant la seva gestió, en la que tingué lloc després de la vaga de tramvies, fou durament criticat pel governador civil Felipe Acedo Colunga per la seva apatia personal i per la grisor del consistori que dirigia. Quan el 1957 va dimitir Blas Pérez fou obligat a abandonar el consistori, i substituït per Josep Maria de Porcioles.
Precedit per: Josep Maria Albert i Despujol |
Alcalde de Barcelona![]() 1951–- 1957 |
Succeït per: Josep Maria de Porcioles i Colomer |
Precedit per: Joan Maluquer i Viladot |
President de la Diputació de Barcelona![]() 1939–- 1943 |
Succeït per: Lluís Argemí i de Martí |
|
---|
![]() |