Esfinx
De Viquipèdia
![]() |
Per a altres significats, vegeu «Esfinx (desambiguació)». |
L'esfinx és una figura de la mitologia grega i egípcia. Era un monstre amb cos de lleó i rostre humà.
El mot prové del grec Σφινξ, Sfinx, aparentment derivat del verb σφινγω, sfingo, que significa "estrènyer".
[edita] L'esfinx egípcia
L'esfinx, en la mitologia egípcia, es presenta com un lleó ajagut amb cap d'home, que representava habitualment el faraó.
La representació més antiga i més gran que ens n'ha arribat fins als nostres dies és la Gran Esfinx de Gizeh. Fou excavada a la roca, a l'indret que va servir com a pedrera per fer la piràmide d'Userib, més coneguda com a piràmide de Khefren.
La funció de l'esfinx era de guardiana i protectora, per això es col·locava al costat de les portes d'accés. L'esfinx de Gizeh, per exemple, se situa en una banda del pòrtic cobert ascendent que dóna accés a l'avinguda que porta a la piràmide.
També és famosa l'anomenada Avinguda de les Esfinxs del Temple de Karnak.
Pel fet de tenir el cap d'home, des dels temps d'Heròdot l'esfinx egípcia era anomenada androsfinx per distingir-la de la grega.
[edita] L'esfinx grega
![Èdip i l'Esfinx.](../../../../images/shared/thumb/3/30/Oedipus_And_The_Sphinx_-_Project_Gutenberg_eText_14994.png/180px-Oedipus_And_The_Sphinx_-_Project_Gutenberg_eText_14994.png)
En la mitologia grega l'esfinx era dotada d'ales d'ocell de presa i tenia el rostre de dona. Sovint s'utilitzava com a motiu decoratiu de les tombes. El seu mite està íntimament lligat a Èdip.
Segons algunes versions era filla d'Ortre i de Quimera, altres la consideraven filla de Tifó i d'Equidna.
L'Esfinx vivia en unes muntanyes prop de Tebes, on l'havia enviada Hera com a càstig a una ofensa al matrimoni que havia fet la ciutat. El monstre tenia aterrits els passants, ja que els proposava enigmes i devorava els qui eren incapaços de resoldre'ls. Solia posar-los sempre el mateix enigma, que era el següent:
- «Quin és l'ésser que camina amb quatre peus al matí, dos al migdia i tres al vespre, però que, contràriament a la majoria dels éssers vius, és més ràpid com menys peus utilitza en caminar?»
Ningú havia aconseguit trobar-ne la resposta fins que Èdip va arribar a Tebes. En ser preguntat per l'Esfinx, Èdip va respondre:
- «És l'home, que va de quatre grapes quan és petit i que fa servir les dues cames i el bastó quan és vell.»
La resposta era correcta i, com a conseqüència, l'Esfinx es va suïcidar estimbant-se des de l'alta roca on solia asseure's. Segons altres versions, fou Èdip mateix qui la va matar. Com a recompensa per haver-los deslliurat del monstre, els tebans van coronar Èdip rei.
En algunes versions del mite el final de l'enigma és diferent:
- «Quin és l'ésser que camina amb quatre peus al matí, dos al migdia i tres al vespre, però que, contràriament a la majoria dels éssers vius, és més feble com més peus utilitza en caminar?»
En altres, els enigmes que planteja l'esfinx són dos, no un, i el segon diu:
- «Són dues germanes,una de les quals engendra l'altra i, al seu torn, és engendrada per la primera.»
La resposta és la nit i el dia, perquè en grec les dues paraules són femenines.
|