Josep Alcoverro i Amorós
De Viquipèdia
Josep Alcoverro i Amorós (Tivenys (Baix Ebre), 1835 - Madrid, desembre de 1908) va ser un escultor català establert a Madrid, on va realitzar la major part de la seva obra.
Format a l'Escola Superior de Pintura i Escultura i al taller de l'escultor valencià Josep Piquer i Duart, a Madrid.
Va realitzar nombroses exposicions a Madrid, obtenint medalles a diverses exposicions Nacionals de Belles Arts. Va aconseguir la Segona Medalla a l'Exposició Universal de París (1889) i la Medalla Única a l'Exposició Universal de Chicago (1893).
És molt comú fixar com a data de defunció l'any 1910 (consta a moltes enciclopèdies espanyoles) sent el correcte l'any 1908, un any abans que Agustí Querol. A Tortosa la publicació quinzenal regionalista La Veu de la Comarca va publicar la noticia el 15 de desembre de 1908.
[edita] Obres
- 1867 Ismael desmaiat de set en el desert. Real Acadèmia de Belles Arts de San Carlos a València.
- 1871 Bust de Rossini.
- 1884 Jeremies.
- 1892 Per a la Biblioteca Nacional d'Espanya. Madrid
- - Monument a Sant Isidor
- - Monument a Alonso Berruguete
- - Monument a Alfons X el Savi
- 1896 En la baralla . Museu de Belles Arts de Huelva
- 1902 Monument a Agustín Argüelles. Madrid
- 1904 L'Economia i El Càlcul per a la façana del Banco Central Hispano de Madrid
- 1907 L'Agricultura, en el Monument a Alfons XII situat al Parc del Retiro de Madrid
[edita] Bibliografia
- Alcolea i Gil, Santiago (1989), Escultura Catalana del Segle XIX, Barcelona, Fundació Caixa de Catalunya