Entella
De Viquipèdia
Entella fou una ciutat del interior de Sicília a l'esquerra del riu Hypsas (avui Belici) a mig camí entre les dues costes. Fou una ciutat dels sicans (sicani). Era situada en una posició molt forta a la cimera d'un turó rodejat de precipicis per tres dels quatre costats i amb un altiplà prou gran al cim.
La llegenda diu que fou fundada pels troians, dirigits per Acestes, que li va donar el nom de la seva dona Entella. Virgili diu que fou fundada pel heroi epònim Entellos, amic i camarada d'Acestes.
La primera menció històrica es deguda a Diodor de Sicília que diu que el 404 aC els mercenaris campanis que havien lluitat pels cartaginesos foren admesos a la ciutat com amics, però després es van revoltar contra els seus habitants i van matar a tots els mascles, es van fer els amos de la ciutat i es van quedar amb les dones; la van governar durant bastants anys. Durant les guerres de Dionís amb els cartaginesos, els mercenaris van estar al costat d'aquestos i encara eren els seus aliats el 396 aC, quant només cinc ciutats a tota l'illa escapaven al domini de Dionís de Siracusa, el qual finalment la va conquerir el 368 aC.
La ciutat va seguir governada pels campanis però ara enemics dels cartaginesos, que el 345 aC van assolar el seu territori i van bloquejar la ciutat fins que la van conquerir algun temps després. Fou reconquerida per Timoleó que li va restaurar la independència.
No va participar a la primera guerra púnica. Després va passar a Roma amb la resta de l'illa a la segona guerra púnica i fou municipi romà, on es produïa molt de vi i moresc. Va patir com d'altres ciutats les exaccions de Verres.
Plini l'esmenta com a ciutat estipendiaria. Ptolemeu l'esmenta sense donar el rang. Ja no torna a aparèixer en altres autors però va segui existint fins a l'edat mitjana (segle XIII). Fou arrabassada als àrabs pels normands al segle XI, i al segle XIII la va fer destruir Frederic II. Els seus habitants foren portats a Nocera, prop de Nàpols.
Les monedes porten la llegenda Entellinon i Entellas.