Compost
De Viquipèdia
![]() |
Per a altres significats, vegeu «compost químic». |
El compost és el producte de la descomposició de matèria orgànica mitjançant la fermentació aeròbica. Té un alt contingut en humus, estudiat pel químic alemany Justus von Liebig i s'empra com a adob en l'agricultura.
El compost és un subproducte utilitzat com a fertilitzant orgànic, el qual ajuda significativament a l'agricultura i floricultura en terrenys amb significativa pobresa proteica.
El procès de compostatge aeròbic va ser descrit per primera vegada pel agrònom anglès Sir Albert Howard el 1930 a Indore (Índia), a partir de l'observació de les jungles de bambú.
Per una altra part, implica una solució estratègica a la problemàtica plantejada per les grans concentracions urbanes, amb els seus residus sòlids orgànics domiciliaris (per exemple, restes de menjar).
En moltes comunitats, el compost és produït en quantitats petites amb la fi de reduir els residus generats, estalviant-se l'ús de tecnologies i procediments que no sempre es duen bé amb els recursos naturals i el medi ambient, i que a més tenen un cost elevat
Es pot obtenir compost com a producte d'excreció del cuc de terra. Aquest organisme s'alimenta de residus orgànics i després els transforma en un producte d'alt contingut proteic utilitzat per a fertilitzar o enriquir la terra com a medi de cultiu. Existeix una activitat anomenada vermicultura, que tracta les condicions de cria, reproducció i supervivència d'aquests cucs. Fins i tot existeix un mercat mundial per a comercialitzar-los.
[edita] Compostatge casolà - beneficis socioambientals
El compostatge casolà és un procés que permet reciclar la matèria orgànica, cosa que representa una disminució considerable dels residus que s’acumulen als abocadors o es cremen a les incineradores.
Consisteix en la descomposició de la matèria orgànica per mitjà de microorganismes (fongs i bacteris), en presència d’oxigen i sota unes condicions d’humitat i temperatura controlades.
L’activitat dels microorganismes està condicionada per tres factors: el tipus de matèria orgànica que es vol compostar, l’airejament i la humitat. El compost, que, com a producte estable i inofensiu sanitàriament, és el resultat de sotmetre la fracció biodegradable dels residus urbans, industrials, agrícoles i forestals a una degradació bioquímica natural.
El compost en el sòl fa elevar el nivell de carboni total, incrementa el poder de retenció i absorció d'aigua i millora l'estructura del terreny, encara que en menys grau que els fems de granja o rural. Aporta grans quantitats de microelements, com ara el manganès, coure, zinc i ferro; per contra pot incrementar el pH i la salinitat del sòl, per addicions repetides de compost.
El material per compostar ha d’estar format per una barreja entre material sec i humit, groller i fi, vell i fresc, que s’obté a partir de material pobre en estructura (restes de cuina, fullaraca, etc.) i material estructural (restes de poda, palla, etc.). Aquests dos tipus de components han de guardar una relació de 3 a 1. L’aportació de material estructural evita la compactació, i els voltejos que es fan al material que s’està compostant faciliten l’entrada d’aire, de manera que, després d’un volteig, augmenta la temperatura, fet que indica que s’ha incrementat l’activitat dels microorganismes. El contingut d’aigua (grau d’humitat) ha de ser del 40 al 60%, ja que, si és superior o inferior, l’acció dels organismes compostadors es pot reduir o, fins i tot, parar.
[edita] El compost resultant
El compost és un adob orgànic de gran qualitat, ja que conté tots els nutrients necessaris per a un creixement saludable de les plantes i els allibera lentament, la qual cosa permet una aportació continuada. A més de les seves propietats fertilitzants, el compost millora l’estructura del sòl perquè hi aporta materials húmics que compensen les pèrdues de nutrients derivades de l’ús que en fa l’activitat humana.
El compost té un gran valor ecològic, perquè permet substituir els adobs artificials, reduint-ne el consum i els efectes contaminants associats a la seva producció i ús. També és un bon substitut de la torba, per això contribueix a la preservació dels aiguamolls i les torberes. La seva correcta aplicació evita el creixement de les males herbes i afavoreix la millora de les condicions en la jardineria.