Enrico Fermi
De Viquipèdia
Premi Nobel de Física (1938) |
Enrico Fermi ( Roma, Itàlia 1901 - Chicago, EUA 1954 ) fou un físic italià, nacionalitzat posteriorment nord-americà, guardonat l'any 1938 amb el Premi Nobel de Física i conegut pel desenvolupament del primer reactor nuclear i el desenvolupament de la teoria quàntica.
Taula de continguts |
[edita] Biografia
Nascut el 29 de setembre de 1901 a la ciutat italiana de Roma. Es va interessar per la física als 14 anys d'edat, després de la lectura d'un vell text d'escrit en llatí. El seu historial acadèmic va ser excel·lent, gaudint d'una gran memòria que li permetia recitar La Divina Comèdia de Dante i gran part dels textos d'Aristòtil. Amb una gran facilitat per a resoldre problemes de física teòrica i una gran capacitat de síntesi, va cursar estudis de física en l'Escola Normal de la Universitat de Pisa, aconseguint el doctorat l'any 1922.
![Sisena Conferència Solvay (1930). Podem veure Enrico Fermi el segon de la fila posterior per la dreta al costat de John Hasbrouck van Vleck i Werner Heisenberg](../../../../images/shared/thumb/4/4e/Solvay_conference_1930.jpg/300px-Solvay_conference_1930.jpg)
Va residir durant un any a la ciutat alemanya de Göttingen, així com uns mesos a Leiden, llocs en els quals es va dedicar a realitzar investigacions en el camp de la física.
L'any 1927 va ser nomenat professor de la Universitat de Roma, convertint a aquesta ciutat un dels centres d'investigació més importants del món. El 1930 fou convidat a donar cursos d'estiu per la universitat nord-americana de Michigan, passant des de llavors la majoria dels estius als Estats Units, realitzant treballs científics i donant conferències, i impartint posteriorment classes a les universitats de Columbia, Stanford i Chicago. L'any 1938 establí definitivament la seva residència als Estats Units fugint del règim feixista italià.
Fermi morí el 28 de novembre de 1954 a la ciutat nord-americana de Chicago.
[edita] Recerca científica
![Fotografia d'Enrico Fermi durant la seva pariticipació al Projecte Manhattan](../../../../images/shared/thumb/9/9f/Enrico_Fermi_ID_badge.png/180px-Enrico_Fermi_ID_badge.png)
Interessat des de ben jove en la radiació sobre els neutrons i la mateixa radiació en sí, l'any 1938 fou guardonat amb Premi Nobel de Física per les seves demostracions sobre l'existència de nous elements radioactius produïts per la radiació de neutrons i pels seus descobriments sobre les reaccions nuclears degudes als neutrons lents.
Durant la seva estada als Estats Units participà en el Projecte Manhattan i va verificar la fissió nuclear juntament amb Otto Hahn i Fritz Strassmann, i posteriorment aconseguir construir el primer reactor nuclear, que va produir la primera reacció en cadena nuclear controlada. Amb posterioritat es va oposar al desenvolupament de la bomba d'hidrogen per raons ètiques.
[edita] Paradoxa de Fermi
Alguns aspectes curiosos pels quals també es coneix a Fermi són la Paradoxa de Fermi o principi de Fermi i els Problemes de Fermi. La paradoxa consisteix en la qüestió de si l'Univers posseeix formes de vida intel·ligent més enllà de la Terra per què no tenim cap evidència observacional d'elles. On són? preguntava ell. La resposta de Fermi, òbviament preocupat pel seu paper en el desenvolupament de les bombes atòmiques, era que les civilitzacions tecnològicament avençades corrien un greu perill d'autodestruïr-se mitjançant l'ús d'armes nuclears. Els problemes de Fermi constitueixen il·lustracions clares de la importància de l'anàlisi dimensional i dels mètodes d'aproximació tal com Quants afinadors de piano treballen a Chicago?.
[edita] Vegeu també
[edita] Reconeixements
En honor seu s'anomenà l'element químic Fermi (Fm), el Femtòmetre, el Fermió, el Fermilab (Fermi National Accelerator Laboratory) i l'asteroide (8103) Fermi descobert el 19 de gener de 1994 per Farra d'Isonzo.
El departament de la Universitat de Chicago en el qual va treballar durant diversos anys es diu en l'actualitat Institut Enrico Fermi.
El Premi Enrico Fermi va ser establert l'any 1956 pel govern nord-americà en rècord dels seus assoliments científics i la seva excel·lència com a científic.