Unió Democràtica del País Valencià
De Viquipèdia
Unió Democràtica del País Valencià (UDPV) fou un partit polític del País Valencià, d'ideologia democratacristiana i nacionalista, i que actualment es defineix com a associació inspirada en el personalisme comunitari, que té per objecte impulsar iniciatives i realitzar activitats que servisquen per a transformar la vida cultural, cívica i política del País Valencià.
Fou creat el 1962 arran dels contactes que van tenir a al Universitat de València membres de plataformes valencianistes diverses aplegats a l'Aula Ausiàs March com Vicent Miquel i Diego, Rafael Ninyoles i Monllor, Josep Raga, Lluís Alpera, Ernest Serna i Màrius Viadel, la majorria d'ells d'orientació democristiana. Tenia uns 50 militants, entre els dirigents més destacats Vicent Ruiz Monrabal, Vicent Diego i Miguel, Francesc Fayos i Empar Escrivà. Van rebre el suport no sols d'antics membres de la Dreta Regional Valenciana (com Joaquim Maldonado Almenar, Josep Duato i Chapa, Vicent Andreu i Andreu Escrivà), sinó també d'Acció Valenciana (Robert Moròder).
Les reunions fundacionals se celebraren el maig del 1964, juntament amb amb el primer Congrés, i signà un pacte de col·laboració amb Unió Democràtica de Catalunya. El 1966 assistí a les Primeres Jornades de l'Equip Democratacristià de l'Estat Espanyol (EDCEE) a l'abadia de Montserrat, i en col·laboració amb militants comunistes, participà en la campanya contra el referèndum franquista de 1968. També va mantenir alguns contactes amb el Partit Socialista Valencià.
El 1974 celebrà el seu II Congrés, i el 1976 el III. Cap a la fi del franquisme, la UDPV formà part de les diferents agrupacions antifranquistes valencianes com la Taula Democràtica del País Valencià, del Consell Democràtic del País Valencià (1974) i, més tard, de la Taula de Forces Polítiques i Sindicals del País Valencià.A les eleccions generals espanyoles de 1977 es va presentar com a part de l'Equip de la Democràcia Cristiana, però només va obtenir 47.512 vos (2,58 %) al País Valencià i cap representació, cosa que suposà la seva extinció com a partit. Algun dels seus militants van integrar-se a titol individual a la UCD i altres al PNPV. Actualment sobreviu com a associació i no pas com a partit polític.
[edita] Referències
- Benito Sanz i Miquel Nadal Tradició i modernitat en el valencianisme Edicions Tres i Quatre, València, 1996
- Joan Martí i Lluís B. Prats La Alternativa nacionalista al País Valencià durant la Transició