Monestir de Kobair
De Viquipèdia
El monestir de Kobair, malgrat el seu precari estat de conservació, és un dels grans monuments armenis. Està situat prop de la ciutat de Tumanian, enlairat en un escarpat sobre el riu Debed, al nord d'Armènia. S'hi va des del llogaret de Kober per un corriol que s'enfila per la muntanya.
La seva història està lligada a les famílies feudals, la branca korikian de la dinastia dels bagràtides i posteriorment amb la família Zakarian. L'origen del nom de Kobair (o també Cobair) és degut al mot “cova”, en georgià “kob”.
Kobair fou també un important centre de cultura medieval d'on van sortir manuscrits valuosos. A mitjan de segle XIII va passar d'estar sota la protecció dels korikian a la dels Zakarian.
El conjunt consta de diverses construccions. L'església principal és de final del segle XII i del XIII. Es troba en ruïna (tot i que hom treballa en la seva restauració). Es de nau única, ara sense volta ni mur de migdia però conserva gairebé íntegrament l'absis. La façana de ponent està encarada al penyal rocós, un estret pas els separa. L'entrada principal és al nord, on hi ha millor accés.
D'aquest monestir són interessants, i d'importància reconeguda, les pintures murals que encara es conserven a l'absis de l'església. Es troben en relatiu bon estat malgrat estar pràcticament a la intempèrie i sense protecció adequada. Són del segle XIII.
Hi ha també una petita església anterior, una inscripció ens fa saber que fou aixecada per Mariam, filla del rei Korike II, el 1171.
Una mica enlairada es troba una capella utilitzada com a mausoleu, aquí s'hi va enterrar Shahinshah (governant del 1216 a 1248), els seus fills i altres personatges de la dinastia Zakarian. També es poden veure les ruïnes del refetor i del recinte emmurallat.
[edita] Bibliografia
- Murad Hasratyan, Zaven Sargsyan. Armenia 1700 years of Christian Architecture. Moughni Publishers. Erevan, 2001. ISBN s/d